Vicky a Cristina se rozhodli, že stráví léto v Barceloně.
Vicky dokončovala svoje studium Katalánské identity,...
...o kterou se začala zajímat během její ohromné náklonnosti ke Gaudího architektuře.
Cristina, která strávila posledních 6 měsíců psaním, režírováním a hraním v...
...12-minutovém filmu, který potom nenáviděla,...
...se právě rozešla s dalším přítelem, a toužila po změně prostředí.
Všechno do sebe krásné zapadlo, když jim vzdálení příbuzní Vicky, kteří žili v Barceloně...
...jim nabídli, že u nich mohou zůstat v červenci a srpnu.
Tyto dvě nejlepší kamarádky si byly blízké už od vysoké školy
a sdíleli spolu stejný vkus a názory na většinu záležitostí.
Ale když přijde na řadu téma lásky, sotva byste našli dvě rozdílnější stanoviska.
Vicky nedisponovala žádnou tolerancí vůči bolesti a touhou po konfliktech.
Byla emocionálně stabilní a realistická.
Její požadavky na muže byli hlavně serióznost a stabilita.
Zasnoubila se s Dougem, protože byl slušný a úspěšný...
...a rozuměl kráse oddanosti a závazku.
Ano...Taky mi chybíš.
Cristina, naopak, očekávala od lásky něco úplně jiného.
Neochotně akceptovala utrpení jako nevyhnutelnou součást hluboké vášně...
...a rezignovala ohledem hazardování se svými city.
Pokud se ptáte, co všechno byla ochotná emočně riskovat kvůli výhře,
neuměla by vám odpovědět.
Ale měla jasnou představu o tom, co nechce.
A to bylo přesně to, čeho si Vicky vážila víc, než cokoliv jiného.
- Dobrý den. Zdravím. - Ahoj.
- Ty musíš být Vicky. - Ano, Vicky.
Je z tebe dospělá žena.
- Už je to tak dávno. - Hola. - Moc rada tě vidím.
- Vítejte v Barceloně. - Dobrý den, já jsem Cristina. - Cristino, těší mě, Judy.
Tohle je váš pokoj.
- Skvělé. - Budete bydlet spolu.
Je nádherná!
Judy, děkuji, že tady mohu být,
- protože vím, že to bylo na poslední chvíli a vůbec mě neznáš. - Ne!
- Je neuvěřitelně milé, že jsi mě pozvala. - Moc ráda...
Jsem ráda, že bude aspoň nějaké vzrůšo.
Odkdy Arthur odešel na školu, je tady hrozně ticho...
Potom jak se děvčata vybalily a potom, co se Judyn manžel Mark vrátil z kurzu golfu,
podával se na terase oběd.
- Máme nádherný domov. - Moc jsme si to tady zamilovali. Je tady krásně...
Spřátelí se s kýmkoliv a navíc ovládá jazyk, takže to byla pro něho malina.
Tebe to šlo taky výborně.
Takže, čím se živíš, Cristino?
Momentálně jsem na volné noze.
Ale no tak... Natočila film.
- Jak vzrušující! - Měl 12 minut.
O čem to bylo?
O čem? Byl o tom, proč se dá láska tak těžko definovat.
No, to je náramně rozsáhlé téma na to, aby se dala obsáhnout v 12-ti minutách.
Vicky, končíš svoje magisterské studium...
Ano, budu magistra odboru "katalánská identita".
A jak to máš v plánu zužitkovat?
Bože, tak to netuším. Možná budu učit, možná kurátorství.
Nemusíš přece nic dělat...
Ale bere si úžasného mladého muže a všechny dilema budou vyřešené, když...
...s ním otěhotníš.
Takže Judy ti už naplánovala budoucnost...
Na vaše léto v Barceloně. Vítejte!
Salud.
V následujících dnech se Vicky a Cristina zahltili do uměleckých pokladů města.
Zpravidla si užívali díla od Gaudího a Miróa.
Jednoho dne pozvali Mark s Judy, Vicky a Cristinu na plavbu Markovou plachetnicí.
S pomyšlením na Cristinu,
pozvali Mark a Judy i syna, jednoho z jeho obchodních partnerů...
...moc příjemného mladého muže, který by se jí mohl, podle Marka, líbit.
Mým snem je nahromadit dostatečný majetek na to,
abych mohl odplachtit někam na nějaký ostrov a trávit dny potápěním.
Vlastně jsem do potápění hotový blázen.
Už si se někdy potápěla?
Charles a Cristina si ale naneštěstí vůbec nepadli do oka...
Vicky mezitím prozkoumala každičký aspekt katalánského způsobu života...
...dokonce si udělala exkurzi po trhu a místní restauraci,
aby se zasvětila do tajů katalánské kuchyně.
Během aromatických letních nocí se občas děvčata vypravili ven, aby se zaposlouchali do hudby hry na Španělku...
...což vždy Vicky nějakým magickým způsobem dojalo.
Jednoho večera je vzali Mark s Judy na otevření přítelovi galerie.
Zúčastnili se na něm mnozí umělci a i několik sběratelů.
- Líbí se ti? - Ano. Děkuji, že jste nás vzali sebou.
Nakupujeme jen v této galerii.
Mark pověřil tohoto umělce...
...aby mu udělal kolekci obrazů do jeho kanceláře.
- Myslíš tamtoho umělce? - Kde? - V tom červeném?
Ne, to není...
Alfred je...
Tamten pán v tom plátěném kabátu. To je on.
Netuším, kdo to je.
Marku? Kdo je ten pán v té červené košili?
- Kdo? - Ten pán vedle Richarda...
Je to malíř. Vzpomínáš si? Vyprávěl nám o něm Diego.
Měl ten horkokrevný vztah s tou nádhernou šibnutou ženou.
- Nepřetržité hádky a škaredý rozvod. - Ano, ano! Samozřejmě!
- Psali o tom ve všech novinách. - Bože můj. Jmenuje se Juan Antonio Gonzalo,...
...má za sebou vášnivý rozvod a ona se ho pokusila zabít. A nebo on ji...
- Cože - V uměleckých kruzích to byla velká senzace.
Na detaily si nevzpomínám, ale on...
Nepohybujeme se v tom bohémském prostředí, takže vážně nevím.
Vicky a Cristina odešli z galerie a rozhodli se jít na večeři.
Za nádherné letní noci se procházeli podél kostelu, zatímco lidé oslavovali,...
...až dokud konečně okolo půlnoci objevili malou restauraci.
Je úžasné, že se nemusíme trápit nad tím, zda zůstane nějaká restaurace otevřená.
Ano, ale asi bychom se měli obávat o naše sny.
Na koho se to díváš?
Není to ten malíř, kterého jsme viděli v galerii?
Ano, to je ten...
...malíř, co má za sebou ošklivý rozvod. Mark ho zmiňoval. Poslouchala jsem na půl ucha.
- Stále se sem dívá. - Protože ho k tomu kontaktu vyzýváš.
Nevyzývám!
Hážeš po něm pohledy celej večer.
Jen piju víno...
Jasně... Ale něco asi musíš dělat, když sem jde.
Američanky?
Já jsem Cristina a toto je moje přítelkyně Vicky.
Jaké barvy jsou tvé oči?
Jsou modré.
Byl bych velmi rád, kdybyste se mnou šli obě dvě do Ovieda.
Kam?
Do Ovieda.
Na víkend. Za hodinku odcházíme.
Kde je Oviedo?
- Jeden krátký let. - Letadlem?
Co je v Oviedo?
Socha, která mi je velkou inspirací.
Nádherná socha. Bude se vám líbit.
Chceš po nás, abychom s tebou letěli do Ovieda a zpět?
Ne, strávíme tam víkend. Ukážu vám město a...
Budeme jíst, pít dobré víno, milovat se...
Kdo přesně se bude milovat?
Doufejme, že my tři.
- Panebože. - Jdu vám pro účet.
Kriste, tak tento chlapík se s tím nepáře.
Podívej, seňore, možná v jiném životě.
Proč ne? Život je krátký.
Život je jednotvárný. Plný bolesti. Toto je naše šance na něco výjimečného.
Jistě… A kdo, že si prosím?
Jmenuji se Juan Antonio. A ty si...
...Vicky, a ty si Cristina. Správně?
A nebo je to naopak?
- Mohlo by to být klidně i naopak... - Ano, správně.
...hlavně, že jeden z nás bude udržovat teplou postýlku. Chápu.
No, obě dvě jste moc půvabné a krásné.
Děkujeme, ale nemáme ve zvyku někam letět a pomilovat se...
...s kýmkoliv, kdo nás pozve na výlet do malého okouzlujícího španělského městečka.
To vždy analyzuje každou inspiraci,...
...až dokud z ní každý kousíček kouzla...
...nevyprchá?
Hádám, že musím podotknout...
...že mám zelené oči.
Nenazvala bych naši neochotu...
...skočit ti na tvoji sexuální nabídku, právě pře-analyzováním.
Pokud by si měl zájem se zúčastnit...
...nějaké uznávané formy sociální interakce, jako například sednout si na skleničku, v tom případě souhlasíme...
...ale v opačném případě, si myslím, že by si měl zkusit svoji nabídku u jiného stolu.
Čím tě moje nabídka urazila?
Určitě ne tím, že vás obě dvě považuji za nádherné a žádoucí.
Urazila? Ne.
Hodně mě pobavila...znepokojila, abych byla upřímná, ale...
Jen se mi to zdá, a nebo už začíná být pozdě?
- Půjdeme? - Moc rada půjdu do Ovieda.
Cože? Žertuješ?!
Mohli bychom se skvěle zabavit. Myslím, že bychom měli jít. Moc rada bych šla.
Cristino, mohli bychom to probrat jindy?
Když jsem tě zpozoroval přes celou místnost v galerii...
...všiml jsem si, že máš...
...přenádherné rty. Plné, velmi smyslné.
- Děkuji. - Fajn. Když chceš jít...
Nemůžu ti slíbit to milování... Bývám velmi náladová.
Nevyjednávejme o tom jako o nějaké smlouvě.
Nepřišel jsem sem s nějakou falešnou záminkou a představil jsem vám tady nejlepší nabídku.
Doufám, že to proberete, a že mě poctíte tou radostí vás vzít do Ovieda.
Mám štěstí, že si můžu půjčit kamaráda letadlo.
Vejdeme se do něho všichni tři a jsem vážně dobrý pilot.
To zní vážně bezpečně.
Popřemýšlejte nad tím.
Doufám, že si děláš srandu, když říkáš, že půjdeš.
- Ten muž je hrozně zajímavý. - Zajímavý?
Co je na něm zajímavého? Chce nás obě dostat do postele.
Ale uspokojí se i s jednou. V tom případě s tebou.
Vicky, jsem dospělá, dobře? Pokud se s ním budu chtít vyspat, tak to udělám. Když ne, tak ne.
Cristino, vůbec ho neznáš. Je to příliš impulzívní, dokonce i na tebe...
A pokud jsem dobře slyšela, byl násilný ke své ženě.
Aspoň není jeden z těch nudnejch zombíků.
Tohle je skvělá příležitost, jak ho blíže poznat.
Ne, není. Já do žádného Ovieda nepůjdu...
S tímto očarujícím, upřímným chlapíkem, co mlátil svoji manželku.
Tebe jeho agresivita přitahuje, ale mě ne.
A rozhodně to není fešák.
Myslím si, že právě naopak. Vypadá úžasně. Je moc sexy.
Ani se nedivím, protože si neurotička.
Musíš uznat, že aspoň nepřišel s žádnou báchorkou.
Cože? Všechno je to jedna velká kravina.
Já do žádného Ovieda nejdu. Za prvé, nikdy jsem o žádném Oviedu neslyšela.
Nepovažuji ho za atraktivního. Za třetí, i kdybych nebyla zasnoubená...
...a mohla svobodně flirtovat s nějakým Španělem, rozhodně bych si nevybrala tohohle.
Prosím? Ahoj! Teď nemůžu mluvit...
Snažím se zachránit Cristinu před potenciální fatální chybou.
Cože? Ne, jako obyčejně...
Zavolám ti zpátky.
Taky tě miluju.
Pokud teď zaběhneme domů, zabalíme si pár věcí a můžeme se tam s ním setkat.
Tento muž mi okamžitě padl do oka.
Není jedním z těch nudnejch stereotypů. Je kreativní a navíc umělec.
"Nudnejch stereotypů?"
To si myslíš o Dougovi?
Doug? Kdo povídal něco o Dougovi?
To je absurdní. Tobě se jen líbí samotná podstata, vybrat si a sednout do letadla.
Já vím. Netuším, proč se tak bojím, jedině, že bych se bála sama sebe.
Je to velká chyba, Cristino.
Předpověděli menší bouřku mimo město, u Ovieda, ale není to nic vážného.
Vážně se nemusíte bát. Jak si můžete všimnout...
Je to jen takové malé natřásání, ne?
- Chceš si vyzkoušet pilotování? - Ne, děkuji.
Je to úplně jednoduchý. Dokonce lehčí než auto. Zkus to.
Brzo ráno dorazili k cíli...
...a vydali se do hotelu, který pro ně vybral Juan Antonio.
Vicky zařídila, aby měli s Cristinou samostatný pokoj a Juan Antonio zase svůj.
I přesto, že byl zklamaný, podařilo se mu to dobře skrýt.
Když se trochu občerstvili, vzal je k soše, která pro něho tak mnoho znamenala.
- Jsi hodně pobožný? - Ne, nejsem.
Tajemství je v užívání si života naplno, jeho akceptování nemá absolutně žádný význam.
Žádný význam? To tě vůbec nenapadlo, že pravá láska dává životu smysl?
Ano, ale láska je moc pominutelná, nemyslíš?
Miloval jsem tu nejúžasnější ženu...
...a nakonec...
Ano?
Mě bodla nožem.
Bože, to je hrozné!
Možná si udělal něco, čím si si to zasloužil.
Juan Antonio pozval své hosty na oběd. Bavili se o umění a lásce...
Neustále mluvil o Marii Eleně, jeho bývalé manželce...
kterou zároveň kritizoval, ale i zbožňoval.
Dokázal, že je skvělý hostitel a po obědě je vzal na prohlídku památek...
...kde si užívali historky o městě a z fotografování.
Později si v čarovném malém obchůdku koupili cukrovinky a koláče...
...které byli lahodné a domácí výroby.
Pokračovali v dokumentování svého výletu a zatím co Vicky byla stále skeptická,...
...Cristina se úžasně bavila.
Otázka společného sexu se neprobírala až do večera...
...a Juan Antonio byl trošku připitý...
Nemáte za co.
Tak fajn...
No...
Když se už náš den chýlí ke konci...
...bylo by náležité se vás zeptat, zda byste se mnou obě šli do mého pokoje?
Ale no tak. Myslela jsem si, že jsme se dohodli.
Vicky chce jen říct, že je zasnoubená, to je všechno.
Skvělé... V tom případě má před sebou poslední dny svobody.
Ne. Podívej. Já nejsem svobodná. Mám závazky...
Víš jaká je moje teorie? Když piju, mívám záchvaty brutální upřímnosti.
Myslím si, že se stále vzpamatováváš ze selhání manželství s Marií Elenou...
...a snažíš se utápět v bezvýznamném sexu.
Bezvýznamný sex? To máš o sobě takové nízké mínění?
Chce tím říct, že pro ni to musí něco znamenat, nic víc.
Jsme v romantickém městě. Noc je teplá a voňavá...
Jsme živí... To není dostatečný význam?
Přišla jsem sem dělat společnost Cristine. Zanedlouho se budu vdávat...
Mám krásného, skvělého snoubence, se kterým se milujeme...
...a kterému navíc patří velké místo v mém srdci.
A upřímně řečeno, Juane Antonie...
...kdybych byla typ člověka, který spí s kde kým, pochybuji, že by to platilo i pro nás dva.
Takže... Jsem unavená... nespala jsem 24 hodin,
a přesně to mám teď v plánu.
A co ty?
Půjdu k tobě do pokoje, ale budeš mě muset svést.
- Ahoj... - Ahoj.
Přišla jsem jen na jeden rychlý drink...
...abych ti řekla, že se potom vrátím k sobě do pokoje.
Hrála si v tom malém filmu, který si natočila?
Co jsem to v něm hrála? Ano, hrála. Proč?
Doufám, že si byla přesvědčivější než teď, když tvrdíš, že si přišla jen na skleničku.
Přišla jsem se sem s tebou vyspat. Máš pravdu...
Takže jsou ti moje dveře otevřené, pokud...
- ...to nepokazíš. - Nepokazím?
Pokazit... Myslíš tím, překazit kouzlo okamžiku.
Ano.
A čím by se mi to podařilo?
Já nevím. Mohlo by to být cokoliv od...
...něco šíleného, co bys řekl...
...až po špatnej vkus na spodky.
Ale při pohledu na tebe...
...si myslím, že máš na sobě vhodný spodky.
Tebe člověk tak lehko neuspokojí.
No... Jsem známá pro svou netolerantnost.
A co očekáváš od života, krom mužů, kteří nosí správné spodky?
To netuším.
Ale vím, že se neusadím do té doby, dokud nepřijdu na to, co vlastně chci.
A to je?
Něco... Jiné. Toužím po něčem odlišném. Po něčem víc.
Po nějaké nepředvídatelné lásce.
Což znamená...?
To znamená...
Že nevím.
Nevím, co chci. Vím jen to, co nechci.
Pokud mě brzo nezačneš vysvlíkat, stane se z toho panelová diskuze.
Jsi v pořádku?
Ano, jsem. Asi jsem něco snědla.
Co se děje? Mám ti něco přinést?
Ne, asi bych neměla pít.
- Co se děje? - Asi budu zvracet.
Je to možná vřed a nebo otrava jídlem. Možná oboje.
Bože... Oboje.
- Musí odpočívat. Žádní jídlo. - Odpočívat?
Ano, odpočívat. Odpočívat.
Protože musela Cristina ležet v posteli, Vicky se chtěla vrátit do Barcelony a neměla žádnou chuť na památky.
Až mu skončí to jednání, mohla byste mu říct, ať mi zavolá na mobil?
Ano, stále trčím v Oviedu.
Ale přehlídka památek bylo přesně to, co nakonec udělali.
Je mi hrozně líto Cristiny.
Ale prosím tě. Nemusíš předstírat, že tě to zajímá.
Jsem si jistá, že si ji ještě víc pobízel, aby pila...
...stejně jako si to dělal i s námi na večeři. Ale já si umím říct, kde mám hranici.
- Nikdy nezmínila, že má vřed. - Ne.
Ne, protože je rozumem puberťáčka...
...a ve své romantičnosti se vrhá do spárů smrti.
Takže v krátkém záchvatu vášně...
...absolutně zapomněla na veškerou zodpovědnost.
Po obědě vzal Juan Antonio Vicky ke starému majáku v Avilés,
který se jí neuvěřitelně líbil.
Nedaleko odtud jsem se narodil a...
Byl by hřích, kdybych se tu zastavil a nenavštívil svého otce. Byla by to pro tebe otrava?
Otra... Ne...
Ne, myslím, že by to byl první zajímavý návrh, který by si mi dal.
Moc rada navštívím tvého otce a jeho dům.
Pokud v tom budeme pokračovat, nemyslím, že bych...
To je v pořádku. Byla si skvělá. On nemluví anglicky...
Myslím si, že moje španělština je hrozná...
Striktně odmítá mluvit jinými jazyky. To je vlastně pro mého otce jedna z nejpodstatnějších věcí.
Vážně? A proč?
Protože je básník a píše ty nejkrásnější věty ve španělštině,
...ale nevěří, že by měl básník...
...poskvrnit svoje slova nějakým jiným jazykem.
Má to jistou logiku. Chápu, že s překladem...
...se může ztratit skutečný význam.
Učila jsem se španělsky. Ale nemám talent na jazyky.
O hodně líp čtu, než mluvím.
Možná bych si mohla přečíst i tvorbu tvého otce.
Ne, on nepublikuje. V tom je ta pointa...
- No... - Proč ne?
To ti vysvětlím později. Dáš si trochu koňaku?
Ano, děkuji. Ale jen trošičku.
Vypadáš dobře... Vypadáš zdravě, tati.
Ano, ty taky vypadáš výborně.
Co si vlastně slyšel o Marii Eleně?
Stále žije v Madridu s tím architektem.
Ta žena byla nejlepší.
Stále mám o ní i v mém věku erotické sny.
I ona tě moc milovala, tati.
Taková škoda... s takovým darem od Boha...
Toto bylo moje nejoblíbenější místo, kam jsem jako mladý chodil a četl si...
Ano, chtěl jsem být spisovatel, ne malíř. Malování přišlo až později.
A tady jsem chtěl být hudebníkem...
Vím, že jsem byl plný... Já nevím...
Skutečných emocí a musel jsem najít způsob, jakým je vyjádřit.
Cristina říká přesně to samé.
Cristina je moc zajímavé děvče. Posadíme se?
Ano.
Takže...
...řekni mi, proč nechce tvůj táta vydat svoje básně?
Protože nenávidí svět...
...a to je jeho způsob, jako jim to vrátit. Vytvořit nádherné dílo a potom...
...ho odepřít veřejnosti, což je podle mě...
Bože můj.
Co způsobilo ten obrovský hněv vůči lidské rase?
Protože po tisíce let civilizace...
...se stále nenaučili milovat.
Vrátili se do hotelu.
Cristina se cítila o hodně lépe, ale byla ještě stále slabá a potřebovala víc odpočinku.
Vicky a Juan Antonio spolu večeřeli v malé krásné restauraci.
Byla uvolněnější než u oběda, a právě dopila pořádnou dávku vína.
Tentokrát si rozhovor vychutnávala.
...jako nikde jinde na světě.
Zvykl si mě sem brávat můj táta.
- Prosím? - Ahoj!
Nevyrušuji, zlato?
Ne, ale právě se chystám jíst. Můžu ti zavolat zpátky?
Jen ti něco povím. Paul a Maryanne našli dům blízko u nich...
...který se jim líbí dokonce víc než ten v Bedford Hills.
Vážně? Trošku se mi ztrácíš.
Jak...? Zlato? Zavolej mi, protože tento dům má i bazén a dokonce tenisový kurt.
Mohli bychom oba dva chodit na hodiny k Paulovy trenérovi.
Dobře, ozvu se ti. Neslyším tě!
Miluju tě.
Bože... To spojení je příšerné.
- Díky. - Tady...
- Co to je za víno? Je výborné. - Ano, je skvělé.
To byl tvůj snoubenec?
Ano... Ano.
Proč si byla tak nervózní?
Byla jsem nervózní?
Ano, zčervenala si.
To je určitě tím vínem.
Zlobil by se, kdyby věděl, že spolu večeříme?
Ne, to vůbec ne. Žertuješ?
Teda, pochybuji, že by se mu líbila samotná představa,
...že tady sedím s mužem, piji víno při svíčkách...
...ale rychle by si uvědomil, že se nemusí vůbec ničeho bát, takže...
Byl by si někdy schopný lidem odepřít svoji tvorbu jen kvůli hněvu?
Ne, nejsem jako můj otec.
Ne, už jsem ti řekl,...
...že schvaluji život, i navzdory okolnostem.
Ano, jistě.
No...
Moc ráda bych viděla tvoji tvorbu.
Vážně?
Proč? Vždyť se mnou nesouhlasíš.
No, začínám tě lépe poznávat.
Bylo by to rozhodně zajímavé a konec konců, si katalánský malíř a to přece studuji.
Proč si se začala tak moc zajímat o katalánskou kulturu?
No...
Když mi bylo čtrnáct, zamilovala jsem se do Gaudího chrámu...
...a už to potom šlo samo.
Slyšel jsem, že zbožňuješ hru na španělskou kytaru.
Ano. Miluji kytaru.
Chtěla by si si jít dnes večer poslechnout jednu krásnou hudbu?
Dnes?
Už je moc pozdě a...
...a jsem trošku připitá z toho vína.
Řekla si, že víš, kde máš hranici...
Krom toho, zítra odcházíme.
- Dobře, fajn. - Skvělé.
To bylo něco neskutečného... Děkuji, děkuji.
Sledoval jsem tvoji tvář a vypadala si moc dojatá.
- Ano. Ano. - Už jsem párkrát ten výraz viděl.
Jistěže. Určitě na Marii Eleně.
Ano, možná na Marii Eleně. Když viděla...
...a nebo slyšela něco, co na ní zapůsobilo, tak ano.
Stále ji miluješ.
Ne, nemiluji.
Tímto si to potvrdil.
Ne, bude stále mojí součástí.
Je pro mě moc důležitým člověkem, ale...
...mezi námi dvěma něco nefungovalo.
Který element?
Na to jsme nikdy nepřišli.
Řekl si, že si se na mě podíval.
Proč?
Proč si se ty podívala na mě?
Podívala?
Pravděpodobně si viděla moje slzy.
Ano... Mám problémy se sebeovládáním.
Podíval jsem se na tebe, protože si podle mě moc krásná.
- Vážně? - Samozřejmě.
Samozřejmě, že ano. A ty to moc dobře víš.
Cestou domů byla Vicky, která Cristine nic neřekla, ticho.
Naopak Cristina, mluvila velmi nervózně.
Musím se vám oboum omluvit, že sem vám pokazila celý víkend!
Hrozně se stydím. Sem ponížená...
Nevím, zda to bylo tím vínem a nebo ústřicemi. Když mám tento vřed...
Díky Bohu, že znáš dostatek památek, aby si nějak zabavil Vicky.
Měla jsem hrozné noční můry, že vy dva budete jako olej a voda...
...že se budete celý čas nenávidět Nemohla jsem se ani pohnout.
Vicky se ponořila do studia v knihovně.
Vypustila z hlavy bláznivé myšlenky a soustředila se na svoji diplomovou práci.
Ale přistihla se přitom, jako se jí myšlenky neustále vraceli do Ovieda.
Cristina, se při hledání vlastní seberealizace...
...procházela uličkami Barcelony, přičemž experimentovala s její poslední vášní. Focením...
...a byla při tom přesvědčená, že ze sebe udělala blázna...
...právě v momentě pravdy s Juanem Antoniem.
Dva dny na to, přišla Cristina za Vicky, aby jí něco oznámila.
Vicky, on zavolal!
Cože? Kdo?
Juan Antonio. Právě jsme spolu domluvili.
Juan Antonio ti zavolal?
Ano, chce mě vzít do nějaké vinice...
...na ochutnávku vína nebo co. Řekla jsem, že samozřejmě!
Ochutnávka vína. A co tvůj vřed?
Už je to v pořádku. Troška vína mi neuškodí. Podstatné je, že se chce se mnou setkat!
- Není to úžasné? - Ano, je.
Ani ve snu by mě nenapadlo, že zavolá.
To je skvělé. Přeju ti to.
V tu noc měli obě dvě ženy problém usnout.
Cristina seděla v kuchyni, pila kávu a psala básně.
Vicky, byla ztracená ve vzpomínkách na noc, která se zdála víc a víc neskutečná.
Prosím?
Ahoj zlato. Vzbudil jsem tě?
Ne ne. Právě jsem se chystala spát.
Promiň, že volám tak pozdě. Musel jsem vypadnout z práce.
Nadýchat se vzduchu, dát si trochu kávy, a najednou jsem dostal tento skvělý nápad. Poslouchej...
Táta má nějaké známosti na americké ambasádě ve Španělsku.
Napadlo mě, že bych přišel dřív, pracoval přímo odtud a mohli bychom se vzít v Barceloně.
Řekla si, že je to moc romantické místo. Mohli bychom mít rychlou svatbu na radnici.
Samozřejmě budeme mít další v New Yorku, obrovskou veselici pro rodiny a přátelé. Bude to sranda. Co ty na to?
Cože? Vzít se tady?
A proč ne? Bylo by skvělé, říct dětem, že jsme se vzali ve Španělsku...
...a tátovi kamarádi by nám to moc ulehčili.
Nevím, co mám říct.
Nezníš vůbec nadšeně.
Ne, já...
...překvapil si mě.
Na podzim se budeme tak či onak brát, a neboj, bude i to, slibuji...
A jaký to má teda smysl?
Takový, že je to něco jiného, vzrušující. Už jsem to řekl Kenovi a Alice.
Zavolal jsem jim a sami řekli, že litují, že to neudělali...
V jejich případě by to byl Londýn, ale moc je to nadchlo.
No, já...
Zníš trošku zdráhavě.
Já? Ne? Proč bych se zdráhala?
Ne, já jen...
Myslím, že je to dobrý nápad. Skvělý. Je to vážně úžasný nápad.
Ano, myslím, že to bude fajn.
Zítra ti zavolám. Vím, že jsem tě vzbudil. Zítra ti povím podrobnosti. Miluju tě.
Juan Antonio vzal Cristinu na ochutnávku vína.
Potom jakmile se vrátili do jeho krásného domu, který koupil před lety od jiného malíře...
...a který sloužil jako jeho domu, ale i ateliér...
Ukázal jí svoje díla, kterými byla unesená.
Líbili se jí ty barvy, divokost a emocionalita, jakou přenesl svoje malování na plátno.
Odtud už bylo jen jedno poschodí do ložnice.
Povyprávěl jí o svém manželství s Marií Elenou, o jejich hluboké lásce...
...a jejich děsivých hádkách.
Řekl jí, že se nikdy nechtěl s nikým milovat v jejich společné posteli... Až doteď.
Tentokrát již byla Cristina s jídlem zdrženlivější.
Juan vzal Cristinu ještě párkrát ven.
Šli se spolu podívat na sousoší jeho kamaráda.
Ukázal jí oblíbené místa ve městě, které si zároveň i vyfotila.
Juan Antonio se přátelil se všemi prostitutkami a napadlo ji, že by byli skvělým objektem na focení.
Podporoval Cristinu v její práci, přesto že se příliš styděla, aby mu ukázala svoji tvorbu.
Vzal ji na oběd se svým přáteli, kteří byli básnici a umělci a muzikanti.
Cristina obstála velmi statečně.
Mezitím, během opětovného studia Parku Güell,
který Gaudí navrhl, a který významně figuroval v její diplomové práci,
zažila Vicky náhodné setkání.
Vicky.
Ahoj.
- Jak se máš? - Bože můj, co tady děláš?
Ale nic. Jen si dělám náčrtky.
Aha, jistě.
No, nechci tě vyrušovat.
Vyrušovat? Ne. Jak by si mohla?
Neměli jsme ani možnost se pořádně rozloučit.
No, mohl si mi zavolat.
Ano, uvažoval jsem nad tím. Ale nemyslel jsem si, že by to mělo smysl.
Ale vůbec si se neozval, aby si řekl aspoň něco.
"Děkuji. Bylo to fajn."
Nemůžeš se s někým pomilovat a ani mu nezavolat...
...jedině, že by to bylo obrovské zklamaní.
Právě naopak.
Ale...
...plánuješ se vdávat...
...a myslel jsem si, že by se to mělo stopnout ještě dřív, jak to dopadne zle pro všechny.
Chci tím jen říct, že jsme se milovali, a po tobě jako by se slehla zem.
Chápu, že tyto věci pro tebe skoro nic neznamenají.
Kdybychom v tom pokračovali, způsobilo by ti to jen starosti a mně zklamaní.
Mám tedy schopnost ti ublížit jen po jedné společné noci?
Maria Elena říkávala, že
jen nenaplněná láska může být romantická.
Jistě. Dobře...
No, pravdou je, že se hodíš o hodně víc ke Cristine.
Moc jsem se do Cristiny zamiloval.
Jsem šťastný za tebe i za tvého budoucího manžela.
A já...
...to přeji tobě a Cristine.
A další den ráno přiletěl z New Yorku Vicky budoucí manžel.
Juan Antonio, jako kreativní muž, potřeboval vždy žít s nějakou ženou...
...a pozval Cristinu, aby se k němu nastěhovala, s čím ona souhlasila.
Takže pracuješ pro Global Enterprises? Tom Sutter je můj dlouholetý kamarád.
Poznáte Toma Suttera? Hráváme spolu golf!
Vážně? Mohl bych ti vyprávět... Tom mě nikdy neporazil.
No, není zrovna nejlepším hráčem na světě.
Bože... Jsi tady jako vyměněná.
Vážně? Co tím myslíš?
Byla si do toho úplně pohlcená.
A není to tak vždycky?
Ne, samozřejmě, že ano.
Právě jsem ti složil kompliment.
Možná je to tím Barcelonským vzduchem.
Pojď, chytni mě. Chytni mě.
- Jsi v pořádku? - Ano.
Jak se má Cristina?
Už se nastěhovala k jednomu chlapíkovi.
- To je rychlovka. Neříkej, že je toreádor. - Ne.
Spisovatel? Skladatel? Pseudointelektuální a sebedestruktivní mučitel?
Ano, já vím. Někdy mi jde pěkně na nervy s těmi jejími poblázněnými aférkami.
Podívej, mám ji rád, protože je tvoje kamarádka...
Ale varoval jsem tě před ní. Je to moc nešťastný člověk.
Nedokáže se vzdát toho image "ach, já jsem výjimečná žena",...
umělkyně, která hledá samu sebe.
Její pohrdání normálními hodnotami považuji za okázalé. Za jedno velké nudné klišé.
- No, muži ji zbožňují. - Vždyť je krásná.
A dá se celkem lehce dostat do postele.
Ale s tebou je to naopak. Musel jsem na to vynaložit obrovské úsilí.
Ale ta námaha se vyplatila.
- Vážně? - Ano.
Juan Antonio mě chce vzít do starého zábavního parku, který se mi bude podle něho líbit.
Napadlo mě, že bychom mohli jít všichni spolu na oběd,
a potom se tam společně vypravit.
Cože? Zítra na oběd?
Nemůžeme. Už máme program.
Ne, plachtit s Markem a Judy můžeme jít kdykoliv.
- Chci si vyrazit s Cristinou a Juanem Antoniem. - Ale já bych chtěl jít na loď.
Ano, to by bylo skvělé. Tak zítra. Dobře...
Páry se setkali na obědě a během konverzace nastala velmi trapná situace.
Juan Antonio, s velmi horlivými myšlenkami na Cristinu, jí chtěl pohladit nohu...
...pod stolem, a omylem se otřel o Vicky.
Zábavní park byl ztělesněním všeho, o čem jim Juan Antonio vyprávěl.
Byl historický a kouzelný, s výhledem na celou Barcelonu.
Už chápu, proč miluješ svého snoubence. Je okouzlující.
Ano, je skvělý.
A je pro tebe jak stvořený.
Nelíbí se mi způsob, jakým to říkáš.
Chtěl jsem tím jen říct, že tvoříte krásny pár v tom nejlepším slova smyslu.
Ty to nechápeš. Teď s tím nemůžu nic udělat.
Netvrdím, že mě to nenapadlo, ale...
Vicky, prosím. Nemusíme to znova probírat.
Život se pohnul dál a objevil jsem v sobě city ke Cristine.
A co potom...? Proč si se mi pod stolem otíral o nohu?
- Neotíral. - Ale ano.
- Ne. - Když sem se na tebe podívala.
Ne. Pokud ano, tak jen omylem. Chtěl jsem se dotknout Cristiny.
Omlouvám se. Promiň mi můj omyl...
Mrzí mě to, byla to chyba. Ale poslouchej mě...
Jsi připravená vstoupit do úplně jiného světa. Do života, po kterém si vždy toužila, s mužem, kterého miluješ.
Ano, ksakru! A potom jsem potkala tebe...
...a strávili jsme spolu ten neuvěřitelně iracionální víkend a já jsem teď ztracená.
Prosím.
Já jsem s Cristinou a ty se za dva týdny vdáváš, Vicky.
Já vím.
Vím, máš pravdu. Cristina tě miluje. Nikdy bych...
Ano, s Cristinou se k sobě dokonale hodíme.
Jsme na stejné vlnové délce. My dva...
...bychom se neustále jen hádali.
- Správně? - Ano.
Možná se naše cesty opět někdy zkříží, za jiných okolností.
Kdo ví, co život přinese?
Máš pravdu. Svatou pravdu. Jsem idiot.
Nevím, co jsem čekala.
A tak nastal den svatby a Vicky se vdala za Douga.
Cristina byla u toho. Nevzala sebou Juana Antonia, který se omluvil.
Po obřadu se nevěsta s ženichem vydali na mini svatební cestu do Seville.
Mezitím začala Cristina pociťovat možnost, mít přesně takový vztah, jaký vždy hledala...
...ale který se jí v minulosti vyhýbal.
Byla milenkou vzrušujícího muže, umělce, v kterého tvorbu skutečně věřila.
Už začala o sobě přemýšlet jako o vystěhovalcovi...
...kterého podle jejího vlastního názoru nedusila americká puritánská a materialistická kultura...
...ke které přechovávala tak zoufale málo trpělivosti.
Samu sebe považovala víc za Evropanku, v souznění s mysliteli a umělci...
...kdyby mohla konečně vyjádřit svoji tragickou, romantickou, volnomyšlenkářskou představu o životě.
S okruhem přátel Juana Antonia, se setkávala s kreativními lidmi rozličných oblastí.
Milovala jejich společnost a pokračovala s experimentováním v psaní a fotografování.
- Měli jste se dobře? - Ano. Krása Seville bere dech.
Narazili jsme na přátelé z New Yorku, strávili jsme s nimi nějaký ten čas.
Až příliš...
Jsi naštvaná, protože nás porazili v bridži.
- Nesnáším bridž. - Já taky.
- Co to je? - Balíček. Věnujte mi pozornost, prosím.
Cristina a Juan Antonio vám poslali tento svatební dar.
Když jsem zjistila, že má vážný vztah s Juanem Antoniem, nemohla jsem tomu uvěřit.
Přesně tohle jsme potřebovali. Rorschakův flek.
Nemyslím, že by se mi líbil.
Koupíme vám jeden od Alejandra.
Maria Elena je... Pokusila se spáchat sebevraždu.
Cože?
Je v pořádku?
Ano, myslím, že ano. Já nevím. Musím utíkat.
Kam jdeš?
Do nemocnice.
Mám jít s tebou?
Nemyslím, že by to byl dobrý nápad. Je na dně.
No, klidně zavolej, když budeš chtít, abych přišla.
- Dobře, samozřejmě... - Dobře? - Jistě.
Juan Antonio pospíchal do tmavé noci.
Cristina se pokoušela znova usnout, ale přemohl ji znepokojující pocit.
Neklidně dřímala, ale probudila se ještě do tmy.
Jsem vzhůru a dělám kávu! Všechno v pořádku?
Cristino, tohle je Maria Elena.
Cítím se jako blázen.
Tady musíš mluvit anglicky. Prosím.
Cítím se trapně.
Ne, prosím. Nemusíš se cítit trapně.
Mohu ti něco donést?
Vodku.
Vodku?
Ty si chceš dát teď vodku?
Na ty všechny prášky, které sis vzala?
Jebe ti nebo co?
Ráda bych se osprchovala, Juane Antonio. Můžu?
Chci zahodit tyto šaty.
Anglicky, anglicky.
Dokud budeš tady, musíš mluvit anglicky.
Když se chceš osprchovat, můžeš jít tam, do pokoje pro hosty.
Takže teď jsem host ve vlastním domě?
Ano. Jsi tady host.
Běž, Marie Eleno, prosím. Běž už.
Tudyto. Víš, kde najdeš pokoj.
Takže... Co se děje?
Cože?
- Nic. - Je všechno v pořádku?
Myslím, že je v pořádku, ano.
Teda...
...v Madridu nevyšlo všechno tak, jako si představovala a...
...dnes večer se vrátila autobusem, sama.
Celý svět zčernal a všechny její plány ztroskotaly...
...tak se na autobusové stanici předávkovala.
Panebože, to je hrozné.
Musí zůstat s námi.
Cože? Zůstat s námi?
Musí tady zůstat. Nemá žádné peníze. Nemá nikoho, kdo by se o ni postaral.
Já vždy...
Vždy jsem byl její propojením se skutečným světem.
Já to všechno chápu, ale jak tady může zůstat?
Víš, myslím si...
...samotné se jí nedá věřit. To je ten problém, protože...
Protože, kdyby i... Musím přemýšlet... Protože i kdyby...
...měla kde bydlet...
Možná potřebuje pomoc psychiatra.
Ne. Nikdy neměla s doktory dobré zkušenosti.
- Chápu, ale kde jako zůstane? - Tady.
A jak dlouho tu bude?
Cristino, já vím...
- ...že si si to takto nepředstavovala... - Ne, já... - Musí zůstat s námi.
- Rozumím. - Nemá nikoho jiného.
- Chápu. Je to jen na krátko. - Maximálně pár měsíců.
Ona tady zůstane pár měsíců?
Už jsme si tím prošli i předtím.
Takže... Pokud...
Doprdele.
Kdyby si ji poznala, když jsme se seznámili, její krásu...
Její krása by ti vyrazila dech.
- Ano, já vím. - Byla tak talentovaná, tak skvělá...
...tak smyslná.
Vybrala si mě z těch stovek mužů, kteří byli ochotní pro ni i zabíjet.
Oba dva jsme byli přesvědčení, že...
je náš vztah dokonalý, ale něco nám tam chybělo.
Láska si vyžaduje dokonalou rovnováhu.
Přesně jako lidské tělo. Můžeš mít...
sice všechny vitamíny a minerály, ale...
pokud jen jedna jediná maličká ingredience...
...chybí, jako například...
...jako například sůl... Člověk zemře.
Sůl?
Kdo to je?
Žena, se kterou žiju.
Musíš tady mluvit anglicky. Prosím.
Proč? Kvůli komu?
Ano, přesně. Ze zdvořilosti.
Nevěřím jí, Juane Antonio.
Její oči nejsou jedné barvy.
Vždy si měla paranoidní představy o ženách, se kterými jsem byl.
Je nádherná.
Myslíš si, že bude pro tebe dost dobrá?
No, je poměrně inteligentní a je volnomyšlenkářka, přesně jako ty.
- Jako já? - Ano.
Stále mě hledáš v každé ženě.
To není pravda, Mario Eleno.
Před pár týdny jsem byl se ženou v Oviedu, se ženou, která byla přesný opak tebe...
Američanka... A stalo se s ní něco nádherného.
Mýlíš se...
Vždy hledáš přesnou kopii toho, co jsme měli my dva spolu. Moc dobře to víš.
V tomto domě mluv anglicky. Žádám tě jen o to.
Dobře?
Nemluv tak se mnou.
Proč se na mě tak zlobíš?
Podívej... Poslouchej mě.
Proč si se chtěla zabít?
Co za šílený nápad to byl?
Zabít se, pro kristovy rány!
Zůstaneš tady, dokud se zase nepostavíš na nohy...
...a potom tě prosím, zmizni z mého života!
My dva jsme se téměř přiblížili k dokonalosti.
- Jsi příliš poškozená. - A ty to miluješ.
Vždy si zbožňoval moje výkyvy nálad.
Ale co tomu chybělo, Juane Antonio?
Co nám chybělo?
Mluv anglicky!
Nehodí se mi k tobě! Nevěřím jí! A víš, že mi vždy šlo o tvoje dobro!
Ne, když si se mě pokusila zabít.
- Ach to... - Ano to. Takový malý detail.
Vždyť... Ty...
Jsi nedůvěřivá, protože je to moje milenka. To je očividné.
Ne ne. Vidím, jak si ztracený, zmatený, odkdy jsme se rozešli.
Po všech těch řečech, že se vzdáš žen a jak se vzdáš lásky,
ztratíš hlavu...
ne pro jednu, ale pro dvě...
...americké turistky.
Dáš si ještě kávu?
Ano prosím.
Mrzí mě to.
Tady je cukr.
Ne, děkuji.
Napadlo mě, že bychom se mohli jít později projet na kolech do přírody.
Je krásné počasí.
Později bude určitě pršet.
Anglicky.
Ne, to je v pořádku.
Nemluvíš španělsky?
Ne. Učila jsem se čínštinu.
Čínštinu?
Proč?
Líbilo se mi jak zní...
Řekni něco čínsky.
Já?
A to ti připadá pěkné?
No, možná ne, když to vyslovuji já, ale...
Co se mě týká, čínština mi připadá jako skřekot. Jako vrtákem do hlavy...
Mluv anglicky, Mario Eleno.
Slyšel si je někdy v čínské restauraci? Je to hrozně nepříjemné...
Mario Eleno, stačilo.
Mluv anglicky.
Promiňte. Dnes jsem nějaká nervózní. Měla jsem špatné sny.
Chtěla by si malovat?
Ty taky maluješ?
Ona se ptá, zda taky maluju.
Zeptej se jeho. Jeho se zeptej. Všechno mi ukradl. Celý jeho styl.
Moc ráda si vymýšlí tyto historky.
Juane Antonio, celé tvoje vidění je moje.
- Nepopírám, že si mě neovlivnila. - Ovlivnila?
Ano.
- Ovlivnila? - Ano, ale tvrdit, že jsem ti ukradl tvůj styl...
Pokrytec, pokrytec, pokrytec.
Tvrdit, že jsem ti ukradl tvůj styl, je lež.
To je v pořádku. Dlouhé roky jsme malovali po boku...
...a přivlastnil si si moje vidění za vlastní.
To je báchorka, kterou si si vymyslela a ráda ji šíříš dál.
Ale není to pravda.
Vždy měla problémy s realitou. Nemíním se rozčilovat.
Co mi řekli v umělecké škole? Že jsem génius, ne?
Vždy jsem podporoval tvůj talent.
Nemluvím o talentu. Řekla jsem génius. Génius.
Neměl jsem daleko od toho, abych pro tebe zabíjel.
Neměl si daleko od toho, aby si zabil mě. Stoličkou.
Jen sem se bránil. Měla si v ruce žiletku a byla si opilá...
Se žiletkou a byla si jako smyslu zbavená!
To bylo žárlivostí... Byla jsem do tebe blázen a...
Podvedl si mě. S Augustinovou manželkou!
Tvýma očima!
- Ty si mě chtěla zabít za to, že jsem se díval? - Už se o tom nechci víckrát bavit, dobře?
Je konec.
Vidím tě s někým jiným a jsem v pohodě. Jsem zdvořilá.
Co víc ještě chceš?
Jak dny plynuly, Cristina pozorovala Marii Elenu a Juana Antonia...
a srdce měla zmatené víc, než kdykoliv předtím.
Kde si byla? Psala si?
Ano, snažila jsem se.
Jsem zvědavá... Vážně si myslí, že si ji vykradl?
No, myslím, že jsem si od ní vzal...
...víc, než jsem ochotný si přiznat.
Proto jsem takový přecitlivělý, když vytáhne toto téma...
- Je mi trošku smutno. - Proč?
Protože cítím, že nikdy nebudu schopná tě tak
- v něčem ovlivnit ani inspirovat. - To není pravda.
- Přesně to cítím. - To není pravda.
To není pravda. Nikdy jsem neslyšel Scriab..., Scriabininu...
...sonátu na piáno, dokud si mi nepustila nahrávky a teď to nemůžu přestat poslouchat.
Ne?
No, tak to jsem potom šťastná.
Co je?
Asi to není až tak dobrý nápad... Tady.
Cože?
Už je jí v poslední době lepši...
...a nechci ji zase rozrušit.
Samozřejmě, ne. Dobře...
Právě probíhal Vickyin jazykový kurz, který navštěvovala párkrát do týdne...
aby se zlepšila ve španělštině, když poznala Bena...
Mladého muže, který si ji neustále musel všímat, a každý den s ní flirtovat...
Stále nemůžu uvěřit, že mi dali místo na konzulátu.
Moje španělština má mírně řečeno, daleko k dokonalosti.
Ne, myslím, že je dobrá. Vážně...
To je v pohodě...
Líbí se ti tvůj pobyt v Barceloně?
- Určitě ano, kdybych tady měl víc kamarádů. - Chápu.
Včera jsem se procházel od pláže k Parku Güell, abych objevoval Gaudího...
Nechtěla by si jít do kina?
- Do kina? - Ve středu po oběde?
Ano.
Film měl velký úspěch a Ben se ukázal jako výborný společník pro Vicky.
A potom jak odešel prodavač dozadu telefonovat, nemohl odolat pokušení chytit ji za ruku.
Ne... Přestaň.
Ne?
Ne.
Víš přece, že jsem čerstvě vdaná.
Ano. Ale měl jsem dojem, že...
Že si do toho skočila příliš rychle a že toho teď lituješ.
Lituji? Naznačila jsem to snad nějak?
Pokud si to jen nenamlouvám.
Ne, já...
Neměla bych ti to říkat...
Vždy jsem byla typ člověka, který přesně věděl, co chce.
Ale už nevíš.
No, ne. Seznámila jsem se s někým jiným a...
O tom se ale nechci bavit.
Takže, ten muž, kterého si poznala.
Žije s mojí nejlepší kamarádkou.
Co to proboha říkám?
Když se slyším, tak to zní šíleně.
Právě jsem se vdala za muže, kterého jsem vždy chtěla.
Vážně?
Aspoň jsem si to myslela.
Takže? Co se stalo?
Jeden podělaný víkend v Oviedu.
Cristina, Juan Antonio a Maria Elena se jeli projet na kolech do přírody.
Marie Elena se rozhodla, že si všichni navaří večeři a trvala na tom, že si musí jít nasbírat čerstvé ostružiny.
Počkejte na mě!
Mám z toho závratě!
- Tohle je dokonalé město. - Tady, přesně tak.
- Mohl by si mi podat... - Dobře, tady.
Co se stalo?
Co je? Co je? Co se děje?
Počkej, posaď se. Sedej, sedej, sedej.
Bolí to nahoře a nebo dole?
- Tady. - Počkej. - Tady?
Počkej, ukaž...
Chceš aspirin? V kabelce mám aspirin.
Dobře. Odpočiň si. Hned jsem tady.
Za všechno může hlava. Má v sobě tolik napětí.
K životu se chová tak lehkovážně, nic ho netrápí, život je krátký, bez smyslu.
Ale všechny jeho obavy jdou do hlavy.
Věděla si, že hraje na piáno?
Ne...
Nevěděla. Proto máte doma piáno?
Mohla jsem být koncertní pianistka.
Ano, to si mohla. Nikdo neumí zahrát Scarlatti tak, jako Maria Elena.
Rozumí Scarlatti. Mám pravdu?
Hraješ na nějaký nástroj?
Ne. Musím se smířit s faktem,
že nemám nadání, víte?
Dokážu ocenit umění a miluji hudbu, ale...
Je to vážně smutné, protože mám pocit, že mám potřebu se vyjádřit...
...ale nejsem prostě talentovaná.
Ale ty máš talent.
- Ne. - Ano.
A na co mám talent?
Děláš nádherné fotky.
To je pravda. Vždy udělá fotky, které přede mnou schovává...
To proto, že o nic nejde. Jak víš, že fotím?
Našla jsem je v tvém batohu.
Ty jsi se mi hrabala ve věcech?
Samozřejmě. První noc, co jsem byla v domě. Nevěřila jsem ti.
Nevěřila jsem ti, že si ta, kdo si tvrdila, že si.
Chtěla jsem vědět, kdo ve skutečnosti sdílí postel s mým ex-manželem.
Cože?!
Kdo mohl vědět, co bych tam našla? Jak jsem si mohla být jistá, že mi nechceš ublížit?
Konec konců, mě taky napadlo, že tě zabiju.
Takže tady jsou další...
Neříkejte, že se vám líbí, když se vám nebudou líbit.
- Co to říkáš! - Jsou nádherné!
- Vidíš? - Podívej se na toto.
Druhý den šla Maria Elena fotit s Cristinou.
Měla znamenitý pohled a věděla mnoho o umění fotografie...
A naučila Cristinu mnohé o estetice a o jemnosti fotografování.
Doporučila jí, aby zapomněla na digitální fotoaparát a použila starý, kvůli mnohem zajímavějším výsledkům.
Řekla, že je důležité, aby měla tmavou komoru a zřídila jednu v suterénu pro Cristinu...
Naučila ji různým technikám vyvolávání vlastních fotografií.
Fotili všechno, přes směšně vypadající psi po šklebící se děti.
Ale nejlepším objektem byla sama Maria Elena.
V jedno odpoledne, když Vicky a Doug nakupovali, natrefili na Adama Tabachnicka a Sally.
Adam byl Dougův kolega a skamarádili se...
...přesto že New Yorku spolu nestrávili příliš mnoho času.
To si snad děláš srandu.
Jakýkoliv televizní program, ale i přímé přenosy, si můžeš přehrát ve svém počítači.
Letím si tak do Tokia, ve výšce 12 kilometrů...
a sleduji zápas Mets, naživo na svém laptopu.
Je to něco úžasného. Vždy si v kontaktu se světem.
Náš nový dom je taky připojený na všechno. Pokoukávám po těch nových japonských HD telkách...
Musím ti šéfnout mého člověka na instalaci. Je génius na počítače...
Vezmu si jeho vizitku.
My jsme právě dokončili náš dům v Greenwich. Musíte se přijít podívat.
Máme úžasného dekoratéra, kterého byste si měli taky najít...
Je kreativní, ale ví přesně, kdy má ustoupit.
Zvolili jsme moderní styl, s občasnými náznaky antiky.
Miluji tu kombinaci obou dvou, ale můj bože, ta cena...
Tušíte vůbec, kolik stojí takový orientální koberec?
Má pravdu.
Znám jeden starý vtip. "100-tisíc za perský koberec? Za 50..."
Život Vicky a Douga pokračoval přesně jako se čekalo...
až do jednoho odpoledne, kdy se přihodila neočekávaná věc.
O pár dní později požádala Judy Vicky o soukromé setkání u kávy, mimo dům.
To, co se stalo minule. Já...
Nechci, aby si to zle pochopila.
Nic mě do toho není.
Nemám poměr s Markovým společníkem. Vážně ne.
Ne, to mě ani nenapadlo.
Ne že bych nesnívala o tom, že...
někdo přijde a dostane mě ven z mé situace.
Ale v těch představách nefiguruje Jay Lewis.
I když by byl rád. To určitě.
Dostal tě z tvé situace...?
Nejsem do Marka zamilovaná...
...už dlouhé roky. Mám ho ráda, ale nejsem do něho zamilovaná.
To mě mrzí.
Směšné... Právě jsem...
Právě jsem ti řekla to samé, co mému psychiatrovi.
A co ti na to řekl?
On tvrdí...
...že se bojím jednat a...
...že hledám nějaké magické řešení...
...což je absolutně nereálné.
A poměr není odpověď.
Promiň, že tě tím vším obtěžuji...
...ale tak moc sem se styděla, když si nás viděla spolu.
Já...
Podívej, nemusíš mít pocit, že mi musíš něco vysvětlovat.
Mark je skvělý.
Jsem přesvědčená...
...že jakákoliv nespokojenost je jen mým problémem.
Já....
Nemůžu ho opustit a vím, že to nikdy ani neudělám.
Proč ne?
Já nemůžu...
Příliš se bojím.
Ta chvíle už dávno pominula.
Je víc než zjevné, že se s Juanem Antoniem stále milujete..
...když vás vidím spolu.
Naše láska je věčná. Je věčná, ale nikdy to nemůže fungovat.
Proto bude vždy romantická, protože nebude nikdy naplněná.
Možná nemůže být naplněná, protože...
Vám stojím v cestě.
Já nevím. Mám pocit...
Ne. Ještě před tebou...
...jsme si způsobovali mnoho bolesti, tolik utrpení.
Bez tebe by tohle všechno nebylo vůbec možné. A víš proč?
Protože ty si naše chybějící ingredience.
Ty si jako ten odstín, který přidáš na paletu, aby byla barvy krásná.
Nemáte s Juanem Antoniem pokušení se pomilovat?
Mám pocit jako... Já nevím.
Na konci našeho manželství, jsme to nedělali.
Ale musím přiznat, že se to opět vrací, právě díky tobě...
...v nové, hlubší rovině.
Nenaštvalo by mě to. Nikdy jsem vám nechtěla bránit. Vůbec bych se nezlobila.
Vím, že ne. Sdílím stejný hřejivý pocit...
každou noc, když poslouchám vaše projevy vášně.
Poslouchám a jsem šťastná.
Vážně Cristine nevadilo, když se v to odpoledne Maria Elena a Juan Antonio milovali?
Předtím jim dala oboum svoje požehnání, ale potom měla smíšené pocity.
Nebyla až tak otevřená, jako si o sobě vždy myslela...
A představa těch dvou spolu v posteli v nevyhnutném opojení, v ní způsobilo rozpor.
Nakonec se postupně uvolnila...
a převládla v ní tolerance, na kterou byla náležitě hrdá...
Z počátku mě to trápilo, ale potom jsem začala přemýšlet o všech těch standardních, uznávaných klišé lásky...
Co je správné, co ne, co je vhodné podle "normy vhodnosti".
Vidíš, jak jsou vztahy poničené.
Ty mi tady říkáš, že se dělíš o muže. Jsi jak mormonská žena.
Vím, že to zní divně, ale všichni k tomu vztahu přispíváme a udržujeme ho tím při životě.
- Ale kdyby to dělal každý, společnost by nemohla fungovat. - Ale no tak.
Nezačínejme s těmi nafoukanými, kategoricky-imperativními argumenty. Cokoliv může fungovat.
- Cokoliv může fungovat? - Maria Elena říká, že je mnoho životních pravd.
Ne jen jedna.
Já nevím. Ty by si tak dokázala žít?
No, nikdy jsem neměla Cristininu...
- Co? Nedostatek systému? - Ono je to vlastně hodně systematické.
Nikdy jsem neměla její odvahu.
Její odvahu? Další věc, kterou udělá bude, že se vyspí s Marií Elenou...
...a bude to velebit jako nějaký nóbl alternativní životní styl.
Už jsem s ní spala.
- Ne! - Ano.
Kdy?
No, Juan Antonio a Maria Elena pro mě udělali tmavou komoru.
Tlačili mě do focení a začínám v tom být moc dobrá.
Věřte nebo ne, jsem si o moc jistější.
Byli jsme dole v tmavé komoře a...
Pracovala jsem na mých fotkách, věcech...
které bych nikdy neudělala, kdyby mě ona neinspirovala...
A stalo se to pro nás obě moc přirozené.
Nebyla si nervózní?
Ne, bylo to moc láskyplné a něžné.
- Líbilo se ti to? - Ano.
Stalo se to jen jednou?
Ano. Prostě se to stalo, víš?
Nemíním si z toho udělat nevyhnutně nějaký zvyk.
Ale pokud se ti to líbilo...
Ano, v té chvíli ano.
- Řekla si o tom Juanovi Antoniovi? - Samozřejmě. Nemáme co skrývat.
Takže by si o sobě řekla, že si bisexuálka?
Ne... Nevidím důvod, proč třeba všechno škatulkovat. Já jsem já!
Od té doby jsem už spala i s Juanem Antoniem a moc jsem si to užila.
Skvělý příběh.
Vážně skvělý příběh.
Nechci si tady hrát na soudce, takže...
Nad čím přemýšlíš?
Nevím. Jak rychle běží čas.
Léto je skoro za námi.
Brzy pojedeme domů.
Myslel jsem si, že stále myslíš na...
ten zážitek tvé kamarádky v tmavé komoře.
A když se už bavíme o tmavých komorách...
Pojď sem.
V následujících týdnech si začala být Cristina více a více jistější sama sebou jako fotografkou.
Oba dva, Juan Antonio i Maria Elena přispěli svými nápady a podporovali ji, když měla pochybnosti.
Díky jejich povzbuzení, se staly fotografie produktivním zájmem jejího života.
Mezitím se z ní, Juana Antonia a Marie Eleny stali milenci.
Všechno se zdálo být v dokonalé rovnováze, v absolutním souzvuku.
Maria Elena byla klidná a uvolněná.
Juan Antonio procházel velmi kreativní fází svého malování.
Byla to však jen Cristina, která v posledních letních dnech,
začala pociťovat staré známé smíšené pocity,
narůstající neklid, kterého se tak velmi bála, ale zároveň ho tak velmi dobře znala.
Najednou začal mít rozum přednost před pocity.
Myšlenky a otázky o životě a lásce.
A jakkoliv se snažila těmito myšlenkami odolávat, nedokázala na ně přestat myslet.
Nakonec, následujíc svoje rozhodnutí,
jednoho večera po večeři, oznámila něco, co je všechny překvapilo.
Nechci mít to, co moji rodiče. Nechci to, co jsem měla předtím, jak jsem sem přišla.
To moc dobře vím. Ale stejně tak vím, že takto nemohu žit do nekonečna.
No neříkala jsem ti to?
Dobře.
- A co teda chceš? - Chci něco jiného.
Co?
Já nevím. Ale toto ne.
To není odpověď, Cristino.
Ty to nechápeš? Dosáhla přesně toho, co chtěla.
Chce něco jiného. Toto jí nestačí.
Je to jako choroba. Pro ni nebude nikdy nic dobrýho.
Nerozčiluj se. A mluv anglicky. Nerozumím ti.
To děvče nebude nikdy s ničím spokojené.
Mluv anglicky, aby ti i ona rozuměla.
Věděla jsem, že nás využiješ. Věděla jsem to. A to si i udělala.
Věděla jsem to.
Věděla! Já jsem to věděla!
Stačilo!
Mluv prosím anglicky, aby ti rozuměla!
Chronická nespokojenost, přesně tím trpíš. Chronickou nespokojeností.
Vážná choroba. Vážná choroba.
Tady nejde o to, Mario Eleno. O tom to vážně není.
Ale jde... Podívej se na mě.
Víš ty vůbec, jak moc tě milujeme?
Ano. A já vás taky.
- Ne! Nemiluješ! - To s tím nemá nic společného.
Ty malá zkažená mrcho!
Já jsem to věděla. Věděla.
Buď prosím ticho.
Mlč. Jde o to, že prostě nepotkala toho pravého.
A když toho pravého najde, ne mě, ani tebe..
všechno to hledání pokoje a štěstí pomine.
- O to nejde. - Dobře, fajn.
Kam půjdeš, Cristino?
Musím odtud na pár týdnů vypadnout a...
...pročistit si hlavu. Není to...
Problém je ve mně. S vámi to nemá nic společného.
Pojď sem.
Buďme...
...vděční za ty skvělé chvíle, které jsme spolu strávili. Dobře?
A vzpomínejme na sebe s respektem...
...láskou a zalíbením.
Cristina řekla Vicky všechno, co se stalo...
A řekla, že odchází na pár týdnů do Francie, aby popřemýšlela o věcech.
Vráti se pro ní, aby se mohli spolu vrátit do New Yorku.
Takže to byl celou tu dobu Juan Antonio?
Nemíním s tím nic udělat. Zapomeň na to, co jsem řekla...
Potřebovala jsem se někomu svěřit a my dvě jsme se moc sblížili.
- Proč nic neuděláš? - Teď?
Co, rozejít se s Dougem, který je skvělý muž...
...a který si mě vzal v dobré víře, kvůli... kvůli čemu?
Kvůli bohémskému španělskému malířovi, který má vášnivé pouto
k své exmanželce, a který ani necítí to samé, pokud vůbec někdy něco cítil?
Koho se tu snažím oblbnout? Ale ten sen je vzrušující...
Kdybych byla na tvém místě, nepromarnila bych ani minutu. Riskla bych to.
Riskla co?
Jsi do něho zamilovaná.
Udělej něco, jinak uplynou roky a budeš toho litovat, Vicky.
Ne ne. Co to říkáš?
Nemůžu riskovat. Pokud by Juan Antonio neexistoval...
s Dougem by bylo všechno fajn.
- Jen fajn? - Ano, jak jsem plánovala.
Jak moc musím být k tobě upřímná? Když se podívám na Douga, vidím Marka.
Využíváš mě na to, aby si přepsala svoji vlastní minulost.
I navzdory Vickynim námitkám...
byla Judy posednutá myšlenkou, jako ji dát s Juanem Antoniem dohromady.
A přesvědčila svoji kamarádku Gabriellu, která patřila mezi osobnost v uměleckých kruzích...
aby uspořádala večírek a pozvala Vicky i Juana Antonia.
Mezitím, jak se dalo očekávat bez Cristiny,
se vztah Juana Antonia a Marie Eleny vrátil do starých kolejí destruktivity.
Obětoval jsem ti všechen svůj čas. Hýčkal jsem tě, staral jsem se o tvoje tiky a fobie.
- Moje tvorba trpí. - Ale to není moje chyba.
Není moje chyba, že šla tvoje práce do hajzlu a ani to, že neumíš dospět.
Umíš si vůbec představit, jaké je to pro mě vidět,
že nikdy nenaplníš svůj potenciál?
Nechej mě na pokoji. Dej mi už konečně pokoj, prosím!
Na základě předcházející vzájemné dohody, si Maria Elena zabalila věci...
...a odešla z domu Juana Antonia.
Je strašně blízko.
Mluví strašně blízko. Hrozně blízko...
To je pravděpodobně tajemstvím jeho úspěchu.
Na cestě sem jsem jí říkal...
Myslím, že bude pro mě skvělým kontaktem.
Jdu si vzít něco k jídlu. Dá si někdo něco?
Normálně ti přijde až ke tváři.
Je sice trochu blízko, ale...
Ahoj.
Překvapilo mě, že tě tady vidím.
Stejně tak i mě. Nevěděla jsem, že máš rád večírky.
Gabriella trvala na tom, abych přišel a navíc je to stará známá.
Víš, že už nejsme s Cristinou spolu, ne?
Ano.
Takže si teď už jen s bývalou manželkou?
Ne, Maria Elena taky odešla.
Prozatím.
Směšné. Maria Elena a já...
jsme pro sebe stvoření a zároveň nejsme.
Je to protiklad. Aby si to dokázal pochopit, potřebuješ básníka, jako je můj otec.
Protože já to nechápu.
A co ty? S manželem všechno v pořádku?
Ano, je skvělý. Vážně úžasný.
Jsem moc ráda, že všechno dopadlo tak, jako dopadlo.
Proč ti nevěřím?
Nezačínej s tím flirtováním.
Chápu, že máš teď prázdnou postel...
...a vždy si měl pro mě slabost, ale přes víkend máme v plánu odejít, takže...
Setkej se se mnou na obědě.
Příliš se bojím.
Cože?
Ztrácíš se mi, Tome.
Ztrácíš se mi.
Kde si?
Dobře. Už je to lepší. O hodně lepší. Zkus se nehýbat.
Slyšíš mě?
Musíme Markovi a Judy koupit ptáčka.
Ne, nekoupíme jim ptáčka.
- Proč ne? - To je absurdní.
Jsou nádherní. Vždy jsem chtěl mít ptáčka.
Víš, když se vrátíme domů, chtěl bych si do nového domu koupit ptáčka.
Přikláním se k Bedford Hills. Co ty na to?
Ano, ano.
Vydrž...
Prosím?
Strav se mnou nějaký čas zítra odpoledne.
To nejde. O víkendu odjíždíme.
Buď na rohu Calle Tiles v Pedralbes.
Odpoledne půjdu okolo a vyzvednu tě.
Zbytečně ztrácíš čas. Teď nemůžu mluvit.
Nejsem ten typ muže, který by se chtěl dostat mezi muže a ženu.
Ale volala mi Judy Nashová a řekla mi, že nejsi šťastná.
Že si ve skutečnosti víc zamilovaná do mě jako do muže, za kterého si se vdala.
Nemůžu mluvit.
Hej zlato. Co ty na to?
Kdo to byl?
S kým si telefonovala.
To byl můj učitel španělštiny.
Ano?
Pozval mě zítra odpoledne na oběd na rozloučenou.
Úžasné. Já si jdu ráno zahrát s Markem golf.
No, toto je...
Na těchto jsem pracoval v poslední době.
Jsou vážně ohromné. Bože můj!
Je moc těžké vysvětlit malování.
Ani nemusíš. Je to fascinující.
Tento by měl být naopak...
Moc se mi líbí.
Můžu být upřímná?
Tento...
Jde z něho něco moc děsivého.
- Ten malovala Maria Elena. - Tak to to vysvětluje. Je moc chaotický.
Téměř výstřední... Ale...
Bože, co to tady dělám?
Nechápu, co jsem čekala, že se stane.
Je to už hrozně dávno, kdy jsme se milovali v Oviedu.
Často jsem na to myslel.
Určitě si na to nemyslel, když si se miloval s Cristinou a nebo Mariou Elenou.
Nikdy jsem ti nelhal.
Od první chvíle si věděla, že mě přitahujete obě, i ty i Cristina.
Nemůžu se s tebou jen tak vyspat. Toto mi vážně nejde.
- Ale v tu noc si nebyla nervózní. - Nebyla jsem vdaná.
Ale měla si se vdávat.
Ano, máš pravdu. Přesně to i chci...
Ale co mám dělat?
Pomilovat se s tebou a potom se vrátit k manželovi, jako by se nic nestalo?
A nebo to jen tak ukončit?
Judy Nashová tvrdí, že tě čeká život plný neštěstí.
No, ano, říkala to o sobě.
Možná by si pochopila víc svoje pocity, kdybychom se pomilovali...
Ano... A nebo méně.
Netvrdím, že mě to neláká...
Ale to by si vyžádalo tak převratné, emocionální...
Ale z praktického hlediska nejsi právě muž, se kterým jsem plánovala...
Co to děláš?
Zabiješ se!
Nechci už žít! Nechci už žít, zatraceně!
Pusť to... Okamžitě.
Copak to nechápeš? Už nechci žít, nemůžu už takhle žít.
Exploduje mi hlava.
Já už to dál nezvládnu. Už dál nemůžu...
Dej mi tu zbraň.
Dej mi tu zbraň, ksakru!
Poslouchej mě, lásko moje.
Pojď. Podej mi ruku. Už je dobře, lásko. Už je dobře.
Panebože!
Bože můj, mrzí mě to!
Kriste, oba dva jste šílení! Oba dva jste totální blázni!
Jak to ksakru vysvětlím mému manželovi?!
Nemůžu takto žít! Toto není můj život.
Já nemůžu!
Stále nechápu, co dělal tvůj učitel se zbraní.
Už jsem ti to říkala. Má sbírku historických zbraní. Ukazoval mi svoji nejoblíbenější a najednou vystřelila.
Měli bychom ho zažalovat! Je to strašně nezodpovědné!
Není to až tak hrozné, vážně.
Co kdyby se ti něco stalo?
Cože? Co to říkáš?
Moc tě miluju.
Doug se pravdu nikdy nedozvěděl.
Judy to tajemství věděla a ulevilo se jí, že se Vicky nestalo nic vážnějšího a nebo, že nezemřela.
Spolu s Vickynim odchodem do New Yorku, se Judyni plány zachránit Vicky
od jejího vlastního osudu, natrvalo pozastavily.
Potom jak se Cristina vrátila z Antibes, Vicky jí odříkala celý příběh...
...a Cristina považovala za enormně smutné, jak moc chtěla Vicky Juana Antonia...
...a nebyla schopná o tom říct a nebo s tím něco udělat.
Ustoupila bych ti.
Ne ne... Vím, že si se do Juana Antonia zamilovala v momentě, jak si ho uviděla.
Ale kdybych věděla, co se stane, nikdy bych v tom nepokračovala.
Podívej, byla to...
...chvilková záležitost.
A už to skončilo.
Vicky se vrátila domů, kde ji čekala grandiózní svatba s Dougem,
do domu, na kterém se nakonec dohodli,
a k životu, který si vysnila, ještě před létem v Barceloně.
Cristina pokračovala v hledání...
...ale jen v tom, co nechtěla.